Константин Батюшков
Пленник

Превод от руски: Янко Димов, —

chitanka.info

Там, дето Рона преминава

по тучна равнина,

там, дето мирта разцъфтява

уханно през деня

и кехлибарно грозде зрее

по всеки хълм и рът,

и лъч в лимони златни грее,

и явори шумят —

в прохладата и тишината

под здрачния простор —

с дълбока мъка във душата,

склонил над Рона взор,

стоеше руски пленник — горд и

неустрашим казак,

пленен в неравен бой от орди

на яростния враг.

Той пееше: „Шуми пространно

сред тия широти,

спокойна Рона, непрестанно

за Дон ми спомняй ти!

Напразно губя свойто време

сред този мирен кът.

Животът без борба е бреме,

без подвиг — пуст светът.

Цъфтят горите и полята

под пролетна звезда.

И всичко слави свободата.

Аз нямам свобода!

Шуми, река, със млада сила

сред тия широти —

за моята родина мила,

за Дон ми спомняй ти!

Тук всички селски хубавици

са с огнени очи

и под притворени ресници

те пращат ми лъчи.

Но що е радост във чужбина?

Край родния ми праг

за мен разцъфва радост — синя

и в жега, и във сняг.

Върнете свободата моя

и моя бащин край,

виелиците и покоя

на степите през май!

И зимите ми, и летата!

Ах, дайте буен кон —

да литна с него в необята

към роден небосклон!

Там чака ме отдавна вече

красавица една.

И тъжно гледа всяка вечер

далечната луна.

За мене тайно си припомня

или с покорна длан

съратника ми гали коня —

уви, неоседлан…

Шуми, разливай се пространно

сред тия широти,

спокойна Рона, непрестанно

за Дон ми спомняй ти!

Вий, родни ветрове, летете

към мен като преди.

И над изгнаника светете

вий, северни звезди!“

Тъй пееше, пленен, казака

в залязващия ден —

там, дето край Лион го чака

самотен, дълъг плен.

В нозете ми притихна Рона,

изчезна шум и глъч.

И догоря на небосклона

далечен слънчев лъч…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.